Vær stille, ellers skjærer jeg halsen over på deg!
- Hva heter du? Snakk høyere! - Pip.
Nei, vær så snill...
- Har du noe å spise? Har du det? - Nei.
Opp med deg.
For noen tjukke kinn... Jeg kunne spist dem.
- Hvor har du moren din? - Hun er her. Hun og brødrene mine.
Så du er foreldreløs? Hvem bor du sammen med?
Søsteren min. Hun er gift med smeden Joe Gargery.
Smed, sier du?
- Vet du hva en fil er? Og mat? - Ja, mat.
Jeg er ikke her alene.
Jeg har en ung mann med meg som får meg til å framstå som en engel.
Han har en egen måte å ta seg til små gutters hjerte og lever.
Det er ikke smart å gjemme seg for ham.
I morgen tidlig kommer du til kirkegården med en fil og mat.
Ikke ett ord til noen. Da skal jeg forsøke å holde mannen unna deg.
Forstått? Kom deg hjem, nå.
Der er du jo! Søsteren din har lett etter deg.
Hun er på krigsstien, og hun har kjeppen med seg.
Jeg skal forsøke å hjelpe deg. Still deg bak døra!
Hvor har du vært?!
- Jeg har vært redd! Hvor var du? - Kirkegården.
Der hadde du også vært om det ikke hadde vært for meg.
Hvem har oppfostret deg? Hvorfor gjorde jeg nå det.
- Hent tjærevannet! - Det er jo jul...
Skal jeg måtte være mor for deg også?
Du driver meg i graven. Da ville dere vel bli glad?
Tjærevann. Vær forsiktig.
Til bords! Straks!
En fange til har rømt.
- Hva er han dømt for? - Sikkert drap.
De havner på fangeskipet fordi de dreper, eller spør for mye.
Hvor er brødet?
Jeg spiste det.
Jaså.
Sir?
- Tok du med deg alt? - Ja, sir. Her.
- Hva er det i flasken? - Konjakk.
- Ba du noen om å følge etter deg? - Det ville jeg ikke gjøre.
- Bra at paien smaker. - Det gjør den.
- Holder det til ham? - Hvem?
- Han som vil spise leveren min. - Jaså, han.
Han vil ikke ha pai.
- Han så sulten ut. - Hva mener du?
Jeg så ham nettopp nede ved elven.
- Kledd som meg med blått ansikt? - Ja.
Hit med filen!
Jeg skal jage ham som en hund. La ham være?
- God jul. - Gjøre meg til latter...
Jeg skal drukne den skurken.
Syng nå, sjeler overalt En juledag, en juledag
Syng nå, sjeler overalt En tidlig juledagsmorgen
Kom, la oss alle frydes nå...
Så vakkert!
For et prima kjøttstykke!
For festmåltidet som venter oss takker vi deg, madame.
Måtte Vårherre gjøre oss oppriktig takknemlige. Amen.
- Der hører du, vær takknemlig. - Særlig overfor de som oppdrar deg.
Hvordan har det seg at de unge aldri er takknemlige?
- De er onde. - Onde små ildere!
De er ikke herlige, de er onde!
- Saus, mr Wopsle? - Kjøttet bare faller fra beinet!
Så mørt og fint.
Akkurat ja. Mine damer og herrer, hold av plass til svinepaien!
- Den var en gave fra mr Pumblechook. - Det har du fortjent.
Skal jeg hente den nå? Ja, det gjør jeg.
Som jeg pleier å si: En god bit svinepai passer til alt.
- Særlig i selskap med konjakk. - Kloke ord.
Den er her et sted! I det minste var den det.
- Mr Pumblechook? - Det er tjærevann i konjakken!
- Kom hit! - Hvor skal du?
- Det var sannelig hett. - Godt gjort, smed.
Onde typer. Ingen man ønsker å komme ut for alene.
- Har dere sett en sånn fyr? - Nei.
- Skål, sir. - Takk.
Strålende. Vi fant dem filt i to.
Men vi skal nok få på lenkene igjen.
- Kan herrene tenke seg litt jakt? - Med glede!
Da drar vi. Inn i rekken.
- Fort deg. - Kom, Pip.
- Jeg håper at vi ikke finner ham. - Jeg også, gamle venn.
Her borte!
Kom her!
Hold opp med det der! Slutt!
Ned med dere! Ned med dere, feiginger! Fort dere!
- Jeg har ham! - Slutt å slåss!
Hva venter dere på? Ned med dere! Inn med dere!
- La meg ta ham! - Han prøvde å drepe meg!
Jeg fanget Compeyson! Jeg fanget ham og lot dere få ham.
- Hit med fotlenkene. - Han prøvde å drepe meg.
- Slippe ham? La ham holde på? - Sett ham ned!
- Han prøvde å drepe meg! - Vær stille!
Jeg har noe å si. En bekjennelse, på sett og vis.
Jeg stjal litt mat oppe i landsbyen. Jeg tok en fil også.
Jeg tok alt fra smeden. Jeg tok konjakk og en pai.
- Savner du en pai? - Madame min savner en.
Så det er du som er smeden? Jeg beklager at jeg åt opp paien din.
Det fikk du så gjerne. Hva du enn har gjort, så skal du ikke sulte i hjel.
Ikke sant, Pip?
- Pip... - Kom igjen.
Inn med beina. Sånn ja.
- For en lærd gutt du er. - En gang håper jeg å bli det.
- Her. Les, Joe. - Lese...
Lese...
"Kjære Joe. Jeg håper at du er ved god helse."
"Snart kan jeg undervise deg, Joe."
"Så festlig."
J... O... Jeg har da aldri sett en så fin O. Forbløffende.
- Så interessant det er å lese. - En dag kan jeg kanskje lære deg det.
Kanskje, men jeg er redd jeg er forferdelig dum.
Ikke som deg, min lærde gutt.
- Alltid bestevenner. - Alltid bestevenner.
Det blir festlig å ha deg som lærling.
Gargery!
Hun må være tre kilometer unna.
- Gargery! - Best at vi går hjemover.
Ennå er du ikke for rask!
Nå må han da være takknemlig.
- Bare hun ikke skjemmer ham bort. - Det er ingen risiko.
- Hun? - Miss Havisham er neppe en han.
- Mr Pumblechook... - Leieboeren hennes.
...fikk spørsmål om han kjenner til noen barn som kan komme og leke.
- Vennlig som han er mot oss... - Det har du fortjent.
...nevner vi denne gutten. Han skal dit nå.
- Vi kan bli rike på at han leker. - Jeg vil ikke.
Vil du omgås med fine folk, eller bli her med denne tosken?
Bli her.
Hva?!
Pust, min kjære.
- Seks ganger seks? - 36.
- Minus 35? - Én.
- Pluss 119? - 119... 120.
Delt på 84? Nå vil jeg ha svaret ditt.
Begynn om igjen! Hva er 12 ganger 39?
4 ganger 17? For langsomt, 68.
- 9 ganger 13? - 117?
Husk din plass, og oppfør deg sånn at du er til heder for mrs Gargery.
- Klokken har stoppet. - Glem det nå.
- Navn? - Pumblechook.
- Ønsker du å treffe miss Havisham? - Hvis hun ønsker...
Det gjør hun ikke. Kom nå, gutt. Gutt!
- Er du redd? - Jeg vet ikke.
- Stig på. - Etter deg, miss.
- Hvem der? - Pip, madame.
- Pip? - Pumblechooks gutt. Jeg skulle leke.
Det var sant.
Kom, så jeg får se på deg.
Se på meg.
Er du redd for en kvinne som ikke har sett solen siden du ble født?
- Nei, madame. - Så, kom nærmere.
Det hender at jeg får en fiks idé-
- og akkurat nå er min fikse idé å iaktta lek.
Så... Lek! Sett i gang og lek!
- Er du sur og obstanasig? - Nei. Beklager at jeg ikke leker.
Klager du på meg, blir søsteren min sur, men alt her er så nytt for meg.
Vi roper på Estella. Estella!
Den blir din en dag, min kjære. Du kommer til å bruke den vel.
Ålreit. Nå vil jeg se dere spille kort.
- Men det er jo bare en nabogutt. - Du kan knuse hjertet hans.
- Hva kan du spille? - Bare Krig.
Ålreit... Slå ham ut, da.
- En fyr. - Han kaller knekt for "fyr".
Så ru hender han har. Og så grove sko.
Han er bare en dum og klumpete arbeidergutt.
Hva syns du om henne? Du har ikke sagt noe om henne.
- Jeg vet ikke hva jeg skal si. - Hvisk til meg.
- Hva syns du? - Jeg syns at hun er hovmodig.
- Hva mer? - Jeg syns... at hun er veldig søt.
- Hva mer? - Jeg syns at hun er uforskammet.
- Jeg vil gjerne gå hjem. - Og aldri treffe henne igjen?
- Jeg vil treffe henne igjen. - Da skal du få gjøre det.
Da skal du få gjøre det. Men når? Når skal jeg invitere deg hit igjen?
- Det er onsdag... - Her har vi ingen ukedager!
Kom tilbake når det har gått seks netter.
Følg ham ned, og gi ham mat.
"Og Herren sa til Aron:"
"Du og sønnene dine, og din fars hus med deg..."
..."skal bære den misgjerning som vedhefter helligdommen"...
Hva er det som foregår? Nå holder det!
Sett deg, Pip.
Vi leser sammen, med dempede stemmer.
"Og Herren sa til Aron:"
"Du og sønnene dine..."
- Kunne du lære meg? - Hva da?
Alt. Jeg vil kunne alt.
Alt? Du store.
Det kan ta ganske lang tid. Hvorfor?
Vet du hva huset heter? Det heter Satis House.
- Er det gresk eller latinsk? - Gresk, latinsk eller hebraisk.
Eller alle tre. Det betyr "nok".
- Underlig navn. - Ikke somle.
Tanken var at husets eier ikke skulle ønske seg noe.
De må ha vært enkle å tilfredsstille.
- Er det denne gutten? - Det angår dere ikke.
- Vi har ventet på henne. - Hele morgenen!
Vi vil bare hjelpe til.
Miss Havishams fattige slektninger. Gribbene, kaller hun dem.
Overse dem.
- Er det dine slektninger også? - Nei. Jeg har ingen slektninger.
- Er ikke miss Havisham... - Nå?
- Er jeg pen? - Ja, du er veldig pen.
- Er jeg uforskammet? - Nei. Ikke som forrige gang.
- Gråt, da. - Nei, jeg vil ikke.
Hvem har vi her, da?
Så det er du som er gutten.
Jeg har møtt mange gutter. Dere er ville, så oppfør deg pent.
Vent her i ballsalen.
- Hva tror du dette er? - En kake.
En bryllupskake. Min.
Ta hånden min. Kom.
Det er fødselsdagen min i dag. Jeg vil ikke ha oppmerksomhet.
På denne dagen, lenge før du ble født...
- ble denne brakt hit. Vi har forvitret, alt sammen.
Mus har gnagd på den, og skarpere tenner enn det har gnagd på meg.
Når ruinen er fullkommen-
- og mitt lik kledd i brudekjole ligger på bryllupsbordet...
- Da blir forbannelsen hans. - Hvem sin?
Miss Havisham, du ser så godt ut. Gratulerer på fødselsdagen.
Gribbene.
Estella, gi gutten mat.
Hvem er du? Hvem slapp deg inn? Hvem ga deg lov til å snuse rundt?
- Estella. - Estella? Den heksa.
- Ta tilbake det der! - Jeg nekter.
Du får slåss mot meg. Standardregler.
Slåss, slåss!
Da har du vunnet. Æren er gjenopprettet. Adjø.
Du skal dra tilbake i overmorgen. Etter det annenhver dag.
Forvent deg ingen belønning.
Du får kysse meg, om du ønsker det.
- Englands konger. - Henrik III...
Edvard I, Edvard II og Edvard III. Rikard den...
- Henrik... - Hvordan kan du?
- Hva da? - Vite så mye.
Det setter seg hos meg, akkurat som hoste.
Gamle Clem Slå på, slå på
Gamle Clem Så det klinger, strekk det ut
- Er det noe galt, gutt? - Hvorfor sa du at det het "fyrer"?
Jeg vil ikke ha grove sko og trælete hender og være fattig!
- Får jeg fortelle en hemmelighet? - Det går nok bra.
Jeg vil ikke bli smed. Jeg vil bli gentleman.
Jeg vet ikke... Du liker vel smien og Joe?
- Er du ikke lykkeligere der? - Jeg har spesielle grunner.
Som har å gjøre med en viss ung dame, antar jeg. Prinsessen din.
Én, to, tre, fire... Én to, tre, fire...
Én to, tre, fire...
Én to, tre...
Estella! Hva gjør du?
Jeg lærer Pip å danse som en gentleman.
Ta hit smeden!
Joe.
Du er altså guttens søsters ektemann.
- Jeg har ektet søsteren din... - Bare si ja!
Ja.
Og du har til hensikt å gjøre gutten til din lærling?
Vi har alltid vært bestevenner, Pip-
- og vi har regnet med at det ville være festlig.
- Har gutten uttrykt noe imot det? - Han vil ha det festlig...
Estella, gi meg den pungen.
Pip skal få lønn for sin tid her.
Her er 25 guineas. Gi dem til din nye læremester!
Så.
Nå er du smed. Adjø.
- Skjemmes du for å være smed? - Nei.
Da er du smed. Adjø.
Men... Skal jeg komme tilbake?
Nei. Adjø, Pip. Du har vært en snill gutt. Adjø.
Kom, Pip. Nå går vi.
Kanskje vi møtes igjen en dag.
Det virker usannsynlig.
Pip? Kom nå, gutten min.
- Pip? - Får jeg lov?
Biddy, jeg ønsker...
Fortsett! Pip?
Jeg ønsker at jeg kunne bli forelsket i deg.
- Får jeg være ærlig? - Ja visst.
Jeg ønsker at jeg elsket deg og arbeidet i smien-
- og at vi kunne sitte her som to helt andre personer.
Jeg ønsker at det holdt, men...
Det gjør det ikke.
- Hadde det vært nok for deg? - Kanskje. Men jeg krever ikke mye.
Tenker du ofte på henne?
Pip! Du har besøk.
- Er du Philip Pirrip? Pip? - Ja, sir.
- Og svogeren din, Joe Gargery. - Det stemmer.
- Og din kone? - Død. Dårlig hjerte.
- Hun døde for fem år siden. - Jeg kondolerer.
Jeg heter Jaggers. Jeg er advokat, og jeg har et uvanlig ærend.
Jeg skal formidle et tilbud om å ta med lærlingen din bort herfra.
Jeg kan meddele at han har strålende utsikter.
Han har fått en anselig formue, og den nåværende eieren av denne-
- ønsker at han skal fjernes herfra og fostres til gentleman i London.
- Har du noen innvendinger? - Jeg tror ikke det.
Du må beholde navnet Pip. Det har du vel ingenting imot?
Nei, ingen innvendinger.
Dessuten må navnet på din velgjører holdes hemmelig.
Det er absolutt forbudt å gjøre undersøkelser i saken.
- Forstått? - Ja.
Mr Gargery. Dette er til deg.
20 guineas som kompensasjon for at du mister ham.
Det er nok ganske generøst.
Hvis du tror at penger skal lindre tapet av gutten...
- Edelt. Vil du ha pengene? - Kom an, hvis du er mann nok.
Bry meg i mitt eget hjem...
- Kom an! - Nå holder det!
Joe!
Jo før du drar, desto bedre. Om én uke?
Hva skal jeg gjøre i London? Hva skal jeg arbeide med?
- Hva blir yrket mitt? - Du blir en gentleman.
Jeg er formynderen din.
Adjø.
Jeg har alltid sagt at ens unevnelige deler bør omsluttes av noe fint.
Glanstaft, mine damer. Hvorfor ha sine unevnelige i nanking?
- Nei, hvorfor det? - Da syns jo ingenting!
- Mr Pumblechook? - 7 ganger 16, svar nå.
- Du er for treg! - Jeg har noe å fortelle.
Jeg har fått en del penger.
Et herlig plagg til sommeren. Tillater du?
Kjenner du? Se hvordan stoffet fanger lyset!
Veldig populær blant Londons unge herrer.
Neste... Denne passer deg også.
Den passer deg virkelig. Da har du én til dagen og én til kvelden.
- Noen fine sko, kanskje? - Vi har ingen sko.
Forbløffende!
- Hallo der! - For hell og lykke!
Farvel, gutten min!
- Kanskje du ønsker... - Noe som lokker fram appetitten...
Te eller sjokolade...
Pip!
Kom nærmere! Kom hit til oss!
Så stilig du er!
Du husker vel min kusine Sarah Pocket? Hun arbeider for meg nå.
Miss Havisham, jeg er her for å ta farvel. Du forstår...
Jeg vet det! Jeg traff mr Jaggers, jeg kjenner til alt.
Du har fått en hemmelig velgjører.
Ja.
- Er det ikke herlig? - Herlig, ja...
Ut med dere.
- Jeg hadde håpet... - Hun studerer utenlands.
Langt utenfor rekkevidde. Vakrere enn noensinne. Beundret av alle.
Redd du har mistet henne? Vær tålmodig. Deres veier krysses nok.
Det håper jeg.
- Jeg vil si hvor takknemlig... - Vær stille, Pip.
Du kommer jo til å beholde navnet ditt.
Adjø, Pip.
- Se opp! - Innvoller?
Se deg for! Stikk av!
Unnskyld...
JAGGERS ADVOKATBYRÅ
Mr Pip? Mr Jaggers kommer straks, han er i retten og henter bevis.
Er det avbildninger?
Det er ekte gipsavstøpninger av henrettede i galgen i Newgate.
Mordere og testamentforfalskere. Veldig slu.
Men bevisene var for sterke. Nå er han ikke så slu lenger.
Jeg fikk disse av ham.
Ikke mye verdt, men det er bærbare eiendeler.
Det er min ledestjerne: Sørg for å få bærbare eiendeler!
- Her er mr Jaggers. - Jeg vet bare hva jeg vet.
- God dag, mr Pip. - Hva vet du, mr Jaggers?
Har du betalt mr Wemmick? Bra, så slipp frakken min!
Og reisen gikk bra?
- Hva føler du om saken min? - Vi har ingen følelser her.
Stig på, mr Pip.
Tilbake!
Du har møtt mr Wemmick.
Han tar seg av pengene, så dere vil treffes en del.
Er det den nye dressen din?
Skredder, hattemaker, skomaker, strømpemaker. Du kan handle på krita.
Jeg har meldt deg inn i en herreklubb.
"Lundens finker", ypperlig for gentlemen.
Lommepengene dine. Du vil nok klare deg godt.
Du vil bo midlertidig på Barnard's Inn.
Der kan jeg ha deg under oppsikt og redde deg når du velger feil vei.
For feil vei kommer du til å velge.
Men det kommer ikke til å være min feil.
Er straks tilbake
Mr Pip? Jeg beklager.
Siden du er fra landet, tenkte jeg at du ville sette pris på jordbær.
Eller jordbærsyltetøy.
Rommet er ikke så spesielt, men vi skal nok ikke krangle om det.
Opp med hendene. Kom igjen.
Kom igjen. Opp med dem.
- Stå på. Standardreglene gjelder. - Unnskyld meg?
Gutten som snuste rundt.
Den bleke unge herren.
Jeg var der med tante Sarah på prøve.
Miss Havisham ville visst se meg leke.
Hun ble visst ikke begeistret for meg. Dårlig smak, selvsagt.
Ellers kunne jeg og Estella ha vært hva-det-nå-heter. Forlovet.
Men skjebnen ville det annerledes.
- Det var leit. - Slett ikke. Den jenta er en heks.
Hard og hovmodig og svært nykkefull.
Oppdradd til å hevne seg på alle menn for miss Havisham.
- Hvorfor skulle hun hevne seg? - Men kjære, vet du det ikke?
Miss Havisham var veldig rik og veldig stolt. Et bortskjemt barn.
Moren døde da hun var liten, og faren giftet seg med kokka.
De fikk en sønn, Arthur. Han var ikke helt innenfor ekteskapet.
Jeg bør påpeke at man ikke fører kniven til munnen i London.
Man pleier også å holde hånden under gaffelen.
- Tar du det ille opp? - Slett ikke, jeg er takknemlig.
- Ikke hopp over konsonantene! - Nei, selvsagt.
Miss Havisham traff en mann som hun elsket dypt og lidenskapelig.
De forlovet seg.
Hun fikk kjøpe halvbrorens andel i bryggeriet av ham, til overpris.
Nå vel... Den store dagen kom.
Kjolene var innkjøpt, bryllupsgjestene var der...
Festmåltidet var disket opp, den vakre kaken var bakt.
Da skrev brudgommen til henne, og broren ga henne brevet.
Mens hun kledde seg til bryllupet klokken 20.40.
Det forklarer klokkene.
Brudgommen og Arthur samarbeidet for å knuse hjertet hennes.
Og... man får vel si at de lyktes.
- Herbert, hva driver du med? - Handel. Der er pengene.
En dag skal jeg handle silke og krydder fra Egypt-
- og elefantstøttenner fra Ceylon. - Og hva gjør du nå?
Jeg er revisor. Jeg har en kjæreste som jeg ikke har råd til å ekte.
- Tjener man bra som revisor? - Nei, slett ikke. Ikke ett øre.
Jeg er ikke så begeistret for navnet Pip.
Vi er jo harmoniske, og du har vært smed... Får jeg kalle deg Händel?
Händel komponerte et stykke som heter "Den harmoniske smeden."
- Ville du ta det ille opp? - Ikke det minste!
Som selskapets dompap og i den ærede bokfinkens, -
- stillitsens og kjernebiterens navn...
Måtte den nåværende glade stemning alltid herske over selskapet vårt.
Mine herrer!
Lundens finker!
De er de fineste av personer.
Du der, gutt! Ja, du! Hit med en rapphøne!
Kast hit en rapphøne!
Kom igjen, nå!
Hopp sann...
- Pip, ikke sant? - Pirrip.
Pirrip?
Pip Pirrip?
Tenk det. Hvor kommer dere fra?
- Vi? - Fra Kent! Kentske Pirrip.
Det lyder som et slags eple.
Kast!
Det skal gå fort. Han virker ivrig.
Händel, dette er kjæresten min Clara. Er jeg ikke heldig?
- Kjære deg, Herbert. - Svært hyggelig. Skal vi gå opp?
Det er for dyrt, Herbert! Hva gjør vi her?
Nå? Hva syns dere?
- Jeg betaler selvsagt. - Du er revisor, Herbert.
Nå?
Vel...
God dag.
Jeg vil gjerne treffe disse finkene.
I morgen kveld? Ingen formell tilstelning. Klokken 18?
- Gi ham pengene. - Som du vil.
Jeg forstår meg ikke på ham.
Han er dyp.
Dyp som Australia. Ikke ta det personlig, det er bare forretninger.
Hvis du ikke har noe fore i kveld, bli med meg til Walworth!
Det er ikke mye, men det fins en hage og et par severdigheter der.
Se her. Jeg vet hva du tenker...
Som å bo på landet.
Jeg har gjort alt selv.
Så... Nå skal jeg presentere deg for min far.
- Hvordan føler du deg? - Bra, John, bare bra.
Dette er mr Pip. Ikke for at du hører noe.
Bare nikk til ham! Nikk og blunk!
Nikk i vei! Bare nikk. Jeg skal varme opp ildraken.
Vi skal ned trappen.
Nå, John!
Mr Pip, hvis du vil være så god. Stikk den inn her!
Jeg hørte det!
- Hva syns mr Jaggers om den? - Han har aldri sett den.
I Borgen legger jeg mr Jaggers bak meg.
Det hadde vært vennlig om du gjorde det samme.
- Ja visst, jeg forstår. - Men jeg skal gi deg et råd.
Når du er på middag hos mr Jaggers, ta en titt på husholdersken hans.
Husholdersken hans er et tamt villdyr.
Mine herrer! Vår generøse vert, jeg presenterer Bentley Drummle.
Måtte den nåværende glade stemning alltid herske over vårt selskap.
Jeg sa jo at du ville klare det.
Si meg, hvem er Edderkoppen? Den mutte typen.
Det er Bentley Drummle. En av de rikeste i landet.
- Han eier nesten hele Derbyshire. - Bentley Drummle. Høyst lovende.
Molly? Sørg for at den unge mannens glass er velfylt hele kvelden!
Kjemp, Drummle!
Jeg tror på Bentley!
- Ren og skjær flaks. - Pip slo deg rettferdig.
Skal ikke dette være en gentlemansklubb?
Skal man måtte konkurrere mot bondegutter?
- Hva mener du? - Ikke noe galt, det forsikrer jeg.
Faktum er at jeg gratulerer deg.
Du har armer som en smed.
Molly, mer vin.
Styrke? Du skal få se på styrke.
Vis dem underarmene dine! Begge to.
Vis dem!
Det der er kraft.
Ytterst få menn har denne kvinnens kraft.
Mine herrer, jeg vil utbringe en skål.
- Skål for deg, mr Drummle. - Skål!
- Beklager om det ble utrivelig. - Ingen fare.
- Jeg likte Edderkoppen. - Ikke jeg.
Du har rett. Hold deg unna ham.
Men han er høyst lovende.
Hvis jeg hadde vært spåmann... men det er jeg selvsagt ikke.
Du vet vel hva jeg er.
Legg deg.
Sir? Kom igjen! Våkne!
Du har besøk.
Jeg har jo bedt om å ikke bli vekket...
Hvordan har du det, Pip?
Jeg tok med en toast-gaffel, men jeg ser at den neppe trengs.
Perfekt, Joe. Takk.
- Te eller kaffe, sir? - Te, sir. Kaffe er litt vel mektig.
- Nå når vi er alene, sir... - Du trenger ikke kalle meg sir.
Nå når vi er alene, Pip, kan jeg fortelle hva jeg gjør her.
Jeg har nemlig fått en beskjed fra en viss miss A.
- Miss A? - Miss Avisham.
Hun vil treffe deg angående noe viktig.
Joe, dette er min gode venn Herbert Pocket.
Mr Gargery, jeg har hørt så mye om deg.
- Det er vel ingenting å si? - Jo da. Vi må feire!
Det er ganske annerledes, hva?
Dette stedet ser ikke så spesielt ut, men det er best i London.
Den pressede anden er suveren.
La ham ta den!
Joe?
- Hva syns du om London? - For et sted!
Men jeg hadde ikke villet bo her.
Biddy hilser. Hun er lærerinne nå. Hun har lært meg ting.
Kniv: K-N-I-V. Gaffel: G-A-F-E-L.
- Mer vin? - Takk, gjerne.
Vær å snill, Joe. Du trenger ikke drikke ut glasset så nøye.
Glassets kant får ikke berøre nesen.
Hvis herrene unnskylder meg...
- Da får jeg vel dra. - Skal du dra allerede?
- Legg unna pengene dine! - Jeg insisterer.
- Vil du ikke sove over? - Nei. Unnskyld!
For Guds skyld! Legg bort pengene dine!
- Får jeg følge deg til vognen? - Jeg finner fram selv.
Vi har knapt rukket å prate. Jeg kan vise deg rundt.
Du og jeg passer ikke sammen her.
Jeg passer ikke inn utenfor smien og myrene.
Kom innom smien, så får du se Joe, smeden! Det blir festlig.
Men her hører jeg ikke hjemme, så Gud velsigne deg, min kjære gutt.
Du finner veien.
Pip! Hvordan står det til?
Du kysser hånden min som hadde jeg vært en dronning.
Du ville treffe meg?
Pip.
Jeg blir sendt til London. Jeg og smykkene mine skal vises fram.
- Vil du vises fram? - Hva tjener spørsmålet til?
Du og jeg har ikke noe valg. Vi må adlyde.
Jeg så deg den dagen da du sloss for æren min.
Underlig av meg å gjemme meg og se, men det gjorde jeg.
- Jeg nøt det. - Du belønnet meg også.
Jaså?
Du kysset meg.
Stakkars Pip...
Du tror vel at du er en ridder fra et eventyr.
Du slår deg fram gjennom tornene, slipper inn lyset, får prinsessen...
- Men jeg har ikke noe hjerte. - Skjønnhet har alltid et hjerte.
Jeg har et hjerte som kan dolkes eller skytes, som kan slutte å slå.
Men det fins ingenting mykt i det. Ingen sympati, ingen følelser.
Ingen nonsens. Jeg er oppfostret slik.
Jeg mener alvor. Hvis vi skal kastes sammen, må du tro meg.
For begges skyld.
Jeg kan ikke. Jeg nekter.
Nå har jeg i det minste sagt det.
Kom her. Miss Havisham forventer å se deg som før.
Er hun vakker? Elegant? Har hun vokst seg pen?
- Beundrer du henne? - Selvsagt.
Så elsk henne! Hva hun enn gjør mot deg.
River hun hjertet ditt i to, gjør det vondere med årene, men elsk henne!
Jeg tok meg av henne og fostret henne til å bli elsket.
Vet du hva kjærlighet er? Blind hengivenhet. Ydmykelse.
Fornedrelse. Underkastelse. Å gi hjerte og sjel, slik jeg gjorde.
Miss Havisham? Nå holder det for i dag.
Pip, du skal ledsage Estella til London i morgen.
Du bør gå til sengs tidlig.
Miss Havisham. Skal vi ta en liten tur?
En runde.
Mrs Brandley får en anselig sum for å presentere meg.
Meg og smykkene. Vi skal vises fram for folk, og folk for oss.
- Får jeg treffe deg? - Det regner miss Havisham med.
Hvis programmet mitt tillater det.
Regninger fra vinhandlere, juvelerer, bookmakere...
Du har sannelig valgt feil veier.
- Jeg skal beherske meg. - Det angår ikke meg.
Gi mr Pip pengene han trenger.
Unnskyld meg.
God dag, sir. Kom inn på kontoret mitt. Så hyggelig å treffe deg igjen.
Jeg vil utbringe en skål for en dame som jeg kjenner.
En dame fra Richmond. En skjønnhet som savner sidestykke.
Miss Estella Havisham.
- Jeg kjenner henne! - Gjør du?
- Herregud... - Du vet ingenting om henne!
Faktum er at jeg har danset med henne.
- Flere ganger. - Du lyver!
Jaså, gjør jeg det? Kom.
Unna vei!
Unna vei, unna vei!
La damen være i fred!
En vals!
- Dansen er ikke slutt. - Ta bort hånden din!
Pip! Hører du aldri?
Hvordan kan du gi kjærligheten din til den mannen?
Ekle skapninger tiltrekkes av lyset. Rår lyset for det?
- Nei, men det gjør du. - Hvis jeg brydde meg.
Du må bry deg!
Tenk å oppmuntre en så foraktet og uverdig tølper som Drummle!
- Han har ingenting unntatt penger. - Ikke la det påvirke deg!
Jeg kan ikke la være. At han får smilene dine, og ikke jeg...
Vil du at jeg skal bedra deg?
- Bedrar du ham? - Ja! Ham og mange andre. Alle menn.
- Alle, bortsett fra deg. - Og hvorfor skånes jeg?
Hvorfor tror du?
Fin aften, ikke sant?
Det skal visst bli uvær senere.
Estella, mr Drummle ønsker ditt selskap.
Umiddelbart.
Hallo?
Herbert? Er du hjemme allerede?
Hvem der?
- Hvem er du? - Vent, stille.
Hvordan tok du deg inn?
Herregud...
Hva?
Du gjorde en edel sak, gutten min.
Og det har jeg aldri glemt.
Hvis du er takknemlig for det jeg gjorde, er det ingen anledning.
- Du må forstå... - Hva må jeg forstå?
At jeg ikke kan gjenoppta bekjentskapet. Det er annerledes nå.
Så godt at du har det bra og har sonet forbrytelsen, men du må dra.
Vi kan vel ta en drink først?
- Hvordan har du levd? - Som sauebonde.
Avl. I den nye verden. Tusenvis av mil herfra.
- Du har klart deg bra. - Svært. Du også, etter hva jeg ser.
Ja... Ja, det stemmer. Takk.
Med din tillatelse vil jeg gjerne gi deg en gave.
En symbolsk gave for gamle dagers skyld.
Før du drar.
Her har du gaven din.
Hvis jeg får være så frekk... Hvordan har det kunnet gå så bra for deg?
- Jeg har fått litt penger. - Av hvem?
- Jeg får ikke si navnet hennes. - Jeg får kanskje gjette din inntekt?
Er det første tallet et femtall?
Og formynderen, en sånn har du, en advokat? Hvis navn begynner på J?
Denne J. Ga meg kanskje adressen din da jeg kom til Portsmouth.
Mr Jaggers?
Ja, min kjære gutt. Jeg har gjort en gentleman av deg.
Jeg sverget at hver eneste slant som jeg tjente, skulle gå til deg.
Jeg hadde det vanskelig, så du skulle få det bra.
Jeg arbeidet hardt, så du skulle slippe å arbeide.
Jeg skapte deg. Jeg er faren din.
- Nei, du er ikke faren min! - Nei, men din andre far.
Du er sønnen min. Nei, du betyr mer for meg enn det.
Bare se på deg, gutt! Se hvordan du bor!
Det ville duge for en lord. Klokken og ringen...
Og stoffene og klærne!
Bøkene dine også...
Du har selvsagt lest alle sammen? Du burde lese dem for meg.
Jeg ville føle meg veldig stolt over å ha skapt en mann som deg.
Jeg må sove. Godt og lenge. Jeg har ikke sovet på en god stund.
Hold vakt, gutt. Kom hit.
Jeg må være forsiktig. Jeg fikk forbud mot å dra tilbake.
Jeg blir dømt til døden om de fanger meg.
- Risikerte du livet for å komme hit? - Ja, det gjorde jeg.
- Jeg vet ikke engang hva du heter. - Magwitch. Abel Magwitch.
- Er det sant? - Ikke fortell noe til meg!
- Er det jeg fikk høre, sant?! - Høre er verbal kommunikasjon.
Man kommuniserer ikke verbalt med noen i Australia.
- Jeg har blitt lurt til å tro... - Ingenting. Du trodde det du ville.
Det er ikke mitt ansvar.
Jeg har forstått at du har en onkel på besøk.
- Stemmer det? - Ja.
Ålreit. Jeg foreslår at han får nye klær.
Kanskje han kan tilbringe mye tid inne-
- og til og med klippe seg.
Og om du skulle skrive til din venn i Australia-
- kan du legge ved dette. Den aktuelle saldoen på kontoen.
Oppdraget mitt er herved avsluttet. Adjø.
All min tid i Satis House... Jeg var bare et trenings-hjerte.
Estella var aldri eslet for meg. Og du, min formynder, visste alt.
Vel... Du kan vel like gjerne få høre det fra meg.
Edderkoppen har gjort sitt trekk.
Kan jeg hjelpe deg?
- Åpne porten, Drummle! - Smedgutten!
Ikke mist fatningen nå.
Du har vel tapt nok?
Pip? Pip!
Nå holder det! Jeg kan snakke med Estella foran deg.
Miss Havisham. Da du inviterte meg hit, var det som en slags tjener.
Jeg skulle tilfredsstille dine luner og få betalt.
Og da jeg trodde at du var velgjøreren min...
Ja, jeg lot deg tro det.
Var det vennlig?
Vennlig?! Skal jeg være vennlig?
Nei, det moret meg å plage slektningene mine.
Du fikk jo betalt. Hva mer ønsker du?
Estella...
Du vet at jeg elsker deg. Det har jeg gjort fra jeg så deg første gang.
Jeg håpte at miss Havisham ønsket at vi skulle få hverandre.
Tanken var visst befengt.
Miss Havisham nyter nok at jeg er like ulykkelig som hun ønsket.
Dette er følelser. Sånt kan jeg ikke forstå.
Jeg forstår ordene som du ytrer, men de berører ingenting i meg.
Trodde du ikke på advarselen min?
- Nei, det er unaturlig! - Ikke for meg!
Likevel elsker jeg deg.
Du kommer aldri til å bli min. Likevel elsker jeg deg.
Og jeg ber deg: Ikke gift deg med Bentley Drummle.
- Alle andre, bare ikke den tølperen. - Det er for sent.
Jeg skal gifte meg med ham. Forberedelsene er allerede i gang.
- Miss Havisham... - Det er mitt eget valg.
Miss Havisham har rådet meg til å vente. Tenke meg om.
Men jeg er lei av livet mitt.
Vi kommer til å få det bra nok.
Gi meg hånden din.
Vær lykkelig. Det går over. Jeg er ut av tankene dine om én uke.
Ute av tankene mine? Du er i hver eneste tanke.
Du er en del av min eksistens, en del av meg.
Du er i hver tanke. I hvert ord som jeg har lest siden jeg kom hit.
Du er i elven, skipenes seil, havet, skyene, steinene i London...
Til min siste stund kommer du til å finnes i meg.
En del av det gode, og en del av det onde.
Og jeg vil alltid tenke på det gode.
Velsigne deg.
Så stolt... Så hard.
Jeg er det du har gjort meg til.
Du er moren min, men jeg har aldri sett ansiktet ditt i dagslys.
Du har lært meg at dagslys ikke fins.
At det hadde skadet deg, og at det ville skade meg også.
Jeg er det du har gjort meg til.
Dette gjorde du meg til.
Estella? Bli med meg.
Jeg vil hjelpe mr Pocket. Gjøre godt med pengene som er igjen.
Jeg vil gi ham en stilling.
Når all gjelden er trukket fra, er det 500 pund igjen. Til en venn?
Ja, hvert eneste øre. Hva sier du?
På kontoret hadde jeg rådet deg til å velge en bro.
Det fins seks stykker som du kan kaste pengene fra.
Det er en raskere og mer skånsom måte å bli kvitt dem på.
Det hadde jeg sagt på kontoret.
Men hva sier du her? Hva sier du i Walworth?
I Walworth sier jeg-
- at jeg skal se hva jeg kan gjøre.
Slipp meg!
- Slipp! - Magwitch!
Slipp ham! Magwitch!
Han vil kjøpe et hus til oss ved Hyde Park, og vogn og hester.
- Kan du ikke takke ja? - Hvordan kan jeg det?
Du er den andre som jeg har sett ham forsøke å drepe.
- Han risikerte livet for deg. - Han sier at jeg er som en sønn.
Jeg finner tanken motbydelig. Men han får ikke tas til fange.
Mine herrer...
Jeg lager ikke eventyr av livet, men forteller historien kort og konsist.
Inn i fengsel, ut igjen. Inn i fengsel, ut igjen.
Slik så livet mitt ut til jeg traff Pip.
Jeg har vært med på alt unntatt hengning.
Jeg har streifet rundt, tigget og stjålet og alt dere kan tenke dere.
For 20 år siden da jeg sto uten både penger og håp-
- traff jeg en mann på veddeløpsbanen.
Han het Compeyson.
- Compeyson? - Ja.
Unnskyld. Fortell videre!
Compeyson var en gentleman. Beleven og stilig.
Han hadde gått på internatskole. Han var yngre enn meg, men kunne mye.
Han og madamen planla å bedra en dame med hennes halvbrors hjelp.
Ikke mye til plan, men jeg gjorde mitt.
Jeg gjorde min lille del. Jeg er ikke stolt av det.
Bra, Abel!
Jeg hadde en kone da.
- Var du gift? - Det er det samme nå.
Tiden med Compeyson var vanskelig. Jeg sto alltid i gjeld til ham.
Han styrte meg, utsatte meg for fare og herset med meg i flere år.
Til jeg ble slaven hans.
Til slutt ble vi tatt for pengeforfalskning.
Compeyson sa at vi burde ha hvert vårt forsvar.
Jeg solgte alt for å få Jaggers. Hva nå det skulle tjene til.
Compeysons advokat påpekte at han var veloppdragen og utdannet. Og...
- En gentleman fra Shropshire. - En gentleman.
På grunn av din dårlige innflytelse...
Compeyson ble benådet på grunn av sin karakter og sitt dårlige selskap-
- og alle sine forbannede løgner om meg.
Og jeg ble dømt... skyldig.
Skyldig.
- Hva fikk du? - 14 år.
Han fikk to år.
Han kom på mitt fangeskip. Jeg har sverget å slå inn skallen på ham.
Og det gjorde jeg. I den tro at han hadde druknet, svømte jeg i land.
Jeg gjemte meg blant gravene og misunte de som lå i dem-
- da denne gutten fant meg.
Gutten min.
Er Compeyson død?
Han vil ønske at jeg er død om han lever.
Og at han selv var død om jeg finner ham.
- Hva het damen som han bedro? - Havisham. Miss Havisham.
Fortell meg om Compeyson.
Slu fyr. Farlig.
- Lever han? - Etter hva jeg vet.
Onkelen din bør pakke koffertene. Blir han oppdaget, blir han hengt.
Og trolig ønsker mr Compeyson ham ikke noe godt.
Abel er tilbake! Han får aldri vite hva vi gjorde.
- Det var sjofelt! - Han får aldri vite noe.
- Lovte jeg ikke... - At hun skulle være trygg!
At hun skulle få et nytt liv!
Jaggers, si meg. Hvilken "hun"?
Magwitch og Molly hadde en datter. En søt, liten jente.
Men Molly var like vill som mannen sin og tenkte ikke å la uretten skje.
Compeyson var utenfor rekkevidde i fengselet, men ikke madamen hans.
Molly fant henne. En fryktelig forbrytelser.
Kaldblodig og hensynsløst. Hvis nå Molly gjorde det.
Men å være skyldig og å bli dømt skyldig, er ikke det samme.
La oss anta at en mordtiltalt kvinne traff sin advokat.
La oss anta at denne advokaten ble bedt om å finne et barn-
- som en eksentrisk dame ville adoptere og oppdra.
La oss videre anta at advokaten sa til barnets mor:
Gi meg barnet! Jeg skal forsøke å få deg frikjent.
Hvis du frikjennes, reddes barnet. Felles du, reddes barnet likevel.
Barnet ble din betaling.
Og Magwitch?
- Faren fikk vite... - Nei! Si navnet hans!
Magwitch fikk vite at barnet hadde dødd av tuberkulose.
La oss anta at barnet nå skal gifte seg med en av landets rikeste menn!
Og en av de mest motbydelige.
Estella er ikke Edderkoppens belønning.
Estella er straffen hans.
- Du arrangerte det. - På min klients befaling.
Bare derfor.
- Hva ville miss Havisham med barnet? - Det får du selv spørre henne om.
Hva ville du med barnet?
Jeg ville ha en liten jente som jeg kunne elske og oppdra-
- og redde unna en skjebne som min.
En kveld tok han henne med hit. Jeg kalte henne Estella.
Hun var så forsiktig, og så vakker.
Da hun kom hit, ville jeg bare spare henne for all elendighet.
Men jo vakrere hun ble, desto verre ble det.
Med mine rosende ord, smykkene mine, min lærdom...
Med alt det, stjal jeg hjertet hennes-
- og erstattet det med is.
Jeg stjal hjertet hennes-
- og erstattet det med is.
Pip... Er du veldig ulykkelig?
Hater du meg? Det må du gjøre. Hvis du noensinne kan tilgi meg...
Tilgi meg, tilgi meg...
Tilgi meg, tilgi meg, tilgi...
Jeg innrømmer at det har vært for mange hemmeligheter.
Men hva ville sannheten tjene til?
Hvis Estella får vite at faren hennes er en dømt forbryter-
- og moren hennes er en morderske...
Ville hun takke deg for det?
Sir, en beskjed. Det haster visst.
Ikke gå hjem W
- Ødela du lappen? - Ja.
Ikke etterlat deg noen bevis! De er på sporet av ham.
- Politiet! - Her er de!
Prisen på hodet hans er stor. Alle i hele London er på jakt.
Mr Herbert og jeg rakk så vidt å få ham ut.
Et dampskip seiler mot Antwerpen ved midnatt.
Du og onkelen din må komme dere om bord.
Bærbare eiendeler. Få tak i bærbare eiendeler.
Han er i trygghet, men vil gjerne treffe deg.
- Hva har skjedd med hendene dine? - Hvor er han?
Skipet seiler ved midnatt. Vi tar oss om bord utenfor byen.
- Nå varer det ikke lenge. - Takk, gutten min.
- Jeg er glad i deg. - Herbert...
Han vil komme trygt tilbake.
Hun syns at du har dårlig innflytelse på meg.
Hun har rett. Er du sikker på...
Jeg har ikke vært mer begeistret i hele mitt liv.
"Klokken var ett på natten."
"Regnet hamret mot ruten, og lyset mitt hadde snart brent ut."
"I det halvt utbrente lysets skinn så jeg skapningens gule øye åpnes."
"Den pustet..."
- Er det noe galt? - Slett ikke.
Jeg får sitte her og røyke med gutten min.
Jeg hadde et barn en gang. Det har jeg ikke fortalt.
En søt liten jente. Hun døde mens jeg satt i fengsel.
Men det gikk ikke en dag uten at jeg tenkte på ansiktet hennes.
For en vakker jente hun var. Og da jeg traff deg-
- tenkte jeg på henne! Kanskje det var derfor jeg ble så knyttet til deg.
Jeg håper at jeg har vært god mot deg i den tiden vi har hatt sammen.
Vi skal ikke skilles. Vi er om bord om én time.
Det vet vi like lite som vi vet hva som skjuler seg på elvens bunnen.
Elvens vann renner mellom fingrene og forsvinner.
Forstår du?
Hør!
Se?
Vi ror nedover elven.
Ro!
Ro, gutter!
- Stopp båten! - Der er de!
- Ta i! - Ro!
Dere har en fange om bord! Han heter Abel Magwitch!
Arrester ham, og oppfordre ham til å gi opp!
Fortsett!
- Compeyson. - Ro!
Stopp båten!
Snart framme!
De haler innpå!
Nei, nei! Bort!
Abel! Händel!
- Abel! - Ta hånden min!
Pip!
- Magwitch! - Vi må komme oss dit!
Magwitch!
Rekk meg hånden din.
- Abel! - Nei, Händel!
Abel!
Alt er tapt. Du lot alt gli deg ut av hendene.
- Vil han bli tiltalt? - Ja, og dømt til hengning.
Du kan bare håpe at han dør før det skjer.
Pengene og eiendommen tilfaller staten.
Du har ingenting igjen. Ikke ett øre.
Vi sier ingenting om det. Han får gjerne tro at jeg er en gentleman.
Jeg er nødt til å peke ut en elendig fyr-
- som etter flere års hederlig liv i eksil-
- fattet valget å dra tilbake til landet der han var bannlyst.
Hva enn motivet med tilbakekomsten var, er det bare én passende straff.
En straff som han skal dele med alle som er samlet her.
I kraft av mitt embete dømmer jeg dere alle til døden.
Måtte Gud forbarme seg over sjelene deres.
- Har du veldig vondt i dag? - Jeg kan ikke klage, kjære venn.
- Hvis du bare hadde holdt deg unna... - Og ikke fått se ansiktet ditt?
Jeg ønsker at jeg hadde gjort meg mer fortjent til din kjærlighet.
Vær stille.
En gentleman, Pip. Som jeg skapte selv.
Magwitch, jeg må fortelle deg noe. Din datter, som du elsket...
Hun overlevde. Hun fikk mektige venner.
Hun lever og er en fin dame. Hun er veldig vakker.
Jeg... Jeg elsker henne.
- Jeg kjenner deg ikke. - Det gjelder gjelden.
125 pund, 15 shilling og seks pence.
- Jeg har ikke pengene. - Det trodde vi ikke heller.
Vi er her for å arrestere deg.
- Er du så god og blir med oss? - Ja, selvsagt.
God dag.
- Er det Joe? - Ja, det er meg.
- Unnskyld meg! - Pip, gamle gutt...
Du og jeg har alltid vært venner. Sov nå.
Og når du føler deg bra nok... Så festlig vi skal ha det.
Betalt...
Betalt.
Jeg reiste før du ble frisk. Kom på festligheter på søndag! J.
Jeg kom så fort jeg kunne. Jeg må fortelle...
Det er bryllupsdagen min.
Biddy, jeg kan ikke for mitt bare liv...
Pip?
Pip!
Biddy, se!
Denne veien! Framover, soldater!
Vil du at jeg skal bære deg som en fugl?
Kom nå, mrs Gargery. Én to, tre...
Den stakkars ryggen min! Hva har du spist?
Pip!
- Alle sparepengene dine. - Det er bare penger.
Jeg skal likevel betale tilbake hvert eneste øre, om det så tar...
Pip... Det holder.
- Far, far! - Stille! Dette er en arbeidsplass.
- Jeg fikk et brev fra en dame. - En dame?
Interessant.
Händel! Brev!
Drummle døde for to år siden.
Han sparket hesten sin, og den sparket tilbake.
- Jeg er lei for å høre det. - Pip...
- Jeg beklager at du føler sorg. - Det gjør jeg ikke.
Vi gjorde hverandre ulykkelige, akkurat som det var tenkt.
Jeg er blitt brutt ned og knekt, men jeg holder på å bli hel.
Jeg har reist en hel del.
Jeg hørte at du var her og ville gjerne treffe min gamle venn.
Min eneste venn.
Da vi møtte hverandre sist, sa du at du alltid ville tenke på meg.
- Det har jeg gjort. - Du ville tenke på det gode.
Alltid.
- Du er en del av meg. - Du sa at jeg fantes på skipene.
Og i elven.
Jeg elsker deg, Estella.
Det gleder meg.